Alle kan åbne med to tiere, men kun hvis man har civile underhylere.
- Det er ikke en rigtig regel. - Det er kortgiverens valg.
Hvad med en civil hofteholder?
- Tiere og underhylere. - Det er det dummeste, jeg har hørt.
- Hvem kan åbne? - Jeg åbner for 25 cent.
Hvad sagde jeg? Du skylder mig halvanden dollar.
Jeg er ude. Jeg tabte alt på Radars kakerlakvæddeløb i går.
Han havde vinderen, men rytteren røg af.
- Fluen skvattede af. - Jeg er med. BJ?
- Vil du have plads? - Jeg havde den forunderligste drøm.
Jeg var kardinal i Rom, og paven var slemt forkølet.
Hvad betyder det? Du er hjernevrider.
- Freud siger, alle drømme er ønsker. - Min onkel drømte om at danse med en hval.
Da han vågnede, havde koen spist hans bukser.
Skal Sidney fortælle dig, hvad det betyder?
Undskyld. Jeg vidste ikke, det betød noget.
- Vil du have et lån? - Nej, jeg skriver brev.
- Er du okay? - Hvordan ser jeg da ud?
- Munter. Jeg er bekymret. Hvad vil du have? - To.
- Hvem tog mine kort? - Der er de.
Kære Sigmund, jeg føler mig så frustreret, sájeg tog på en slags ferie.
Vandet var rart, og de andre har et spændende forsvar mod blodbadet:
Vanvid i Sundhedens tjeneste.
- Lad mig se, hvad du åbner med. - Her.
- Jeg mente ikke kortene. - Glem det.
- Hørte du det? - Det er godt. Kan du gø som en hund?
En af dem er særligt god til det. Hawkeye.
For et par uger siden gik han stuegang med personlighedsspaltning.
Undskyld, jeg kommer for sent. Mit ur gik i stå.
Det var det nødt til. Det har gået for hurtigt hele ugen.
Er det første gang, du er gravid?
Hvor længe har det dunket i dit håndled? Sygeplejerske!
- Kaldte du, doktor? - Hvorfor skulle jeg kalde dig doktor?
Giv ham hans medicin. Nogen er et kvarter forsinket.
- Dine fødder har det vist fint. - Det er mit hoved.
Ja, jeg var lige ved at tro, du havde hovedsvamp.
Smil.
Tre dollar.
- Øreringene koster 7,50 i Tokyo. - Er de ikke lidt billige før morgenmaden?
Hvis det hjælper mig ud af hæren, gikjeg med hulahopringe. 2,50?
- Dem tager jeg. - Solgt.
Bare jeg vinder dem tilbage. Hullerne skal ikke gro sammen igen.
Klinger er et interessant tilfælde.
Han har flere måder at være tosset på, end du kunne drømme om.
- Der er sket et frygteligt uheld. - Hvad?
- Han blev ramt af rotoren. - Så var han moset helt til ukendelighed.
Den var ved at stoppe. Se hans hjelm.
Hvorfor er der dækmærker på den?
Min oliven har ingen sten, og der er ingen blomme i ægget.
- Hvad? - Nu taler han kun arabisk.
Det var da sært.
Hvad siger han?
Tak.
Bedstefar...
Må dine granatæbler blive så store som dronningens rumpe.
Den går ikke.
- Et tilbagefald. - Han har vendt det hvide ud af øjnene.
- Det gør han hver dag efter morgenmaden. - Han ryster.
Radar fandt mig en dase røget sild til morgenmad.
Nu renser jeg glad og fro hove på hesten.
- Du skal ikke ødelægge det. - Jeg er altså bange.
Klinger, Vågn op.
Fader, giv mig din ost fra vindueskarmen.
Han vil have sin fars ost fra vindueskarmen.
Du kan få et stykke sild, men hjem kommer du ikke.
Må lopperne fra 1000 kameler bygge rede i din armhule.
Mange tak.
Hvad siger du til Klinger? Er han ikke tosset?
Det, der drager mig til dem, er, at over for de værste aggressioner,
har de erhvervet en slags grotesk eller helt tosset glæde.
Der er altid spøg og skæmt. Den skyldige er nærmest en folkehelt.
Rang gør ingen forskel. Ingen kan vide sig sikker.
Undskyld.
Som du sagde, er der en forbindelse mellem vrede og forstand.
Indadvendt vrede er depression.
Sidelæns vrede er Hawkeye.
Hej, makker.
Kan man komme tilbage til civilisationen herfra?
Hvis det ikke er civilisationen, hvorfor står jeg så i et bombekrater?
Er du faret vild, eller vil du bare se verden for fem dask om dagen?
- Jeg sprang ud fra mit fly. - Solen skinnede, så du ville hellere gå?
Der var ild i motoren. Men jeg fik smidt bomben, før jeg sprang ud.
Der var du heldig. Lad mig se benet.
- Er du læge? - Det tror de da.
Jeg kan faktisk bare lide ben.
Min kone skal ikke være bekymret, nárjeg ikke kommer hjem i aften.
- Tager du hjem hver aften? - I weekenden. Vi bor i Tokyo.
For mig er krigen noget, der varer en halv time om dagen.
Så er det hjem til basen og til aftensmad.
Det er kun en krig. Hvorfor miste livet over det?
Du milde, se lige de støvler. Sikke noget rod.
Hvad har du dog gået i? Rødt mudder?
- Nej, blod. - Det má være hårdt for jer.
Hvis jeg ikke kunne flyve, ville jeg ikke røre krigen. Flyver du meget?
Jeg blev skudt ud af en kanon af manden til den skæggede dame.
Det er så smukt deroppe. Himlen er så uendeligt blå.
Man flyver lidt i stilheden.
Så trykker man på en knap og smider bomberne.
Har du aldrig set dem, du bomber?
Nej. Jeg er virkelig heldig.
Sådan at flyve helt deroppe med hovedet i skyerne.
- Hvorfor kalder I det sumpen? - Latrinet var allerede taget.
- Det er et privat brev. - Hvorfor ligger det så under puden?
Májeg få det? Jeg sletter ikke noget pænt om jer.
Du er psykiater. Er det ikke lidt tosset at have Freud som penneven?
- Hvem skulle ellers kunne forstå det? - Det giver mening.
Du kom for at spille poker, og så blev du i to uger.
Jeg trængte til en lille ferie.
Biarritz er en ferie. De svejtsiske alper er en ferie.
Det her er en slamkonvention i Atlantic City.
Det her er noget særligt. Her giver I folk liv.
Jeg er ellers ved at løbe lidt tør.
Vil du snakke om det?
Vintersæsonen er travl for os hjernevridere.
Dagene bliver kortere, nætterne koldere. Jeg fik 15 sager om tosser om ugen.
Májeg få en tår?
Forretningen gik for strygende. Jeg mistede folk.
Sidney, alle mister da patienter.
Sidste dråbe var en fyr, der hørte stemmer bede ham begå selvmord.
Jeg brugte lang tid på ham.
En dag var han helt rolig og afslappet.
Nogle gange betyder det bare, at de har truffet et valg.
Men det indså jeg ikke.
Den aften, da jeg gik i seng, lyttede den søde, uskyldige dreng til stemmerne.
Så begyndte jeg at sove længe. Jeg gjorde ikke mit arbejde.
Nå, kan lægen ikke helbrede sig selv?
Jeg troede, den klump var noget vasketøj.
- Det er det også. - Du kan lytte til deres sludder.
Men jeg synes bare, du skal tage dig sammen.
Hvorfor tager du dig ikke sammen og smutter?
Jeg er helt kold. Jeg har alle mine brikker.
Hvis man kan holde på sin fornuft midt i krigen, ved de hvordan.
De læsser patienterne i ambulancen som brød pa bagerens lastbil,
og alligevel glemmer de aldrig, at det er mennesker og ikke brød.
Hjælp. Hent en sygepasser.
Kom så.
Ud med dem. Forsigtig. Pas på brækkede knogler og så videre.
Han drejede for skarpt. Den rullede bare rundt.
- Tag et par fyre med op foran. - Bob, Dennis. Kom med op foran.
- Få dem ind på stuen. - Han er i chok. Start et sukkerdrop.
- Han havde en god arm. Nu er den brækket. - Få gang i røntgenmaskinen.
- Hvem var det? Kørte O'Donnell? - Ja, sir.
Han fár ikke point for at køre stærkt. Han fár dem for at få folk helskindede frem.
Sig til O'Donnell,jeg vil se ham, og denne gang fár han enden på komedie.
Fik du det?
Han er død.
- Du skal ind på stuen. - Tag den anden ende.
- Det kan jeg. - Nej, han skal gøre det.
- Vil du have hjælp? - Tag den anden ende.
Fader Mulcahy fascinerer mig.
Han er genert og flittig. Alligevel kan han slå med proper næve.
Han lader til at være den perfekte terapeut, selv uden nogen form for træning.
- Hvordan går det? - Jeg så ikke, hvad der skete.
Jeg lå på báren. Pludselig lå der tre mand oven på mig.
Sådan plejede jeg at vågne hver morgen. Jeg sov sammen med mine brødre.
Jeg vil ikke ind i ambulancen igen. Det er farligt, og jeg vil ikke med helikopteren.
Okay. Vi sender dig tilbage med et dejligt langsomt skib.
Så ser du din familie om tre-fire måneder.
- Sådan omtrent. - Hvornår kører den næste ambulance?
- Om en time. - Hvad venter den på?
Har jeg ikke sagt, det blod skulle flyttes?
Flyt det, eller du kan drikke det, din blodtørstige tosse.
Margaret er en spændende kvinde.
Udadtil er hun disciplineret og stærk,
og indadtil er hun sprængfuld af lidenskab.
Der går rygter om, at du hænger med skuffen.
Det er svært at holde noget hemmeligt her.
Alle passer på hinanden her.
Nu gør du vel ikke noget dumt?
Jeg har lidt ondt bag næsen, og jeg føler mig så død i det.
Lidt som vitaminmangel. Har du det aldrig sådan?
- Nej, det går jeg ikke med til. - Hvordan klarer du det?
- Jeg lader mig ikke gå på. - Går de sårede dig ikke på?
Kulden, maden, rotterne?
Jeg har tre sygeplejersker med dysenteri,
der er mangel på sulfat, kitler og gummihandsker.
Jeg blev ringet op af min forlovede til morgen,
der i går måtte fejre sin fødselsdag uden mig.
- Han savner dig nok. - Nej, han siger, de hyggede sig.
- JaveL - Er jeg vred? Er jeg trist?
Nej.
Man má bevare styrke.
- Der er sindsro i styrken. - Jeg tager hatten af for dig.
Øjeblik. Hvad laver den derovre?
- Undskyld. Hvad? - Lod du mig drikke med dig med den der?
Skridtbindet? Du er sygeplejersker.
- Det er ulækkert. Dæk den til med noget. - Et figenblad?
- Hvor vover du at blotte den for mig? - Det er ikke engang min.
Den tilhører en af de frastødende, fulde, lystne, onde kretinere.
De lever som svin. De har moral som bavianer.
- Læg din hat hen over den. - Så gerne.
Tak.
Min hue er stolt af at tjene landet. Jeg er ked af, du blev oprevet.
- Jeg er ikke oprevet. - Lidt urolig så.
Slet ikke. Det nytter jo ikke noget. Det går jeg ikke med til.
- Javel. - Hvisjeg kan, kan du også.
Jeg mærker intet som helst.
Nogle folk accepterer bare ikke smerte. De nægter bare at tage imod den.
Det er ret svært her, for smerten er så grundlæggende i en MASH-lejr.
- Hvad har du der? - Stingene i hans bughinde sprang op.
BJ er ved at gøre sig klar.
- Skal du operere igen? - Jeg fik ikke alle hullerne første gang.
- Hun er bare et barn. - Otte år gammel.
Jeg har et barnebarn på den alder.
- Hvad skete der med hende? - Nogen smed en bombe fra et fly.
- Hvem? - Han smed den bare, han signerede den ikke.
- En af deres eller vores? - Gør det nogen forskel?
- Det gør stor forskel. -Ikke for hende.
Du fik mig herind med vilje, ikke?
Du er nu en skiderik, at du ved det.
Du lader til at være et ordentligt menneske.
For ordentlig til at tro, at det her er en retfærdig krig.
Det er det deroppe fra.
Eller var.
Hun er jo kun et barn.
- Undskyld. - Det er okay.
Der er langt ned fra 20.000 fod.
- Det bliver flot. - Det er et af mange.
Jeg har ikke tænkt mig at være langt fra en skyttegrav, hvis de bomber.
- At være beredt... - Forhindrer mangen skade.
- Det fænger. - Jeg skal helskindet hjem.
Du lyder opsat på det.
Min kone har givet nogle vink. Hun trænger til en mand.
- En hel mand. - Vink?
Du ved. Med en vognstang.
- Hun opfører sig så underligt. - Hvordan?
Hun er bare ikke sig selv. Lad os sige det sådan.
Hvad pokker. Du er psykiater. Du har nok hørt lidt af hvert.
Jeg troede, jeg havde hørt det hele.
Hun mødtes med nogle veninder, og så tog de til Indianapolis.
Bare fordi.
Bare for at se lidt. Det kostede 55 dollar.
Hun blander sig i politik, hjælper republikanerne med deres breve
og stemmer måske endda dørklokker.
Hun er ved at blive selvstændig.
- Det tror jeg. - Folk ændrer sig.
- Hun skal være den,jeg giftede mig med. - Javel.
Men hun ændrer sig altså. Hun bliver sexet og provokerende.
Jeg fik brev fra hende i dag, hvor hun har bukser på på billedet.
Hun går væk fra kameraet.
Hun prøver bare at finde sig selv.
- Derfor forlader hun dig jo ikke. - Det kan du tro, hun ikke gør.
Jeg tror på den hellige ægtestand. Uanset hvor grumt det ser ud.
- Jeg slår hende ihjel, før vi skilles. - Det foreslår jeg nu ikke.
Nej, selvfølgelig gør du ikke det.
Jeg burde have vidst bedre end at sige noget så personligt til en psykiater.
Faktisk er det utroligt, at der ikke er flere, der er gak her.
Nogen har endda udviklet sig. Tag bare Radar.
På mange måder er han lige så uskyldig og naiv, som de børn, han leger med,
og alligevel sørger denne knægt for, at alting kører som smurt midt i kaoset.
Jeg har nogle papirer, du skal skrive under før sengetid.
- Jeg siger lige godnat til mrs Potter. - Hils og sig godnat fra mig.
- Hvis ikke hun er i natkjolen eller noget. - Det vælgerjeg at overse.
Her er messerekvisitionen.
- 500 skinker. - Er det ikke lidt rigeligt?
Sergent Skinowsky fra 309 siger, han kan bytte med noget frugt.
Så jeg bestilte lidt ekstra.
God dreng.
Det er så længe siden, jeg har fået frugt, at min tyktarm nok går helt i chok.
Den var god. Her er den nye liste over patienter.
Ja.
Hvad er deri kassen?
Ambulancechaufførens ting. Det skal registreres.
- Har du skrevet et brev til hans forældre? - Det er her.
Den slags er nu engang den værste opgave, de kan give mig.
Du kan bare ændre i det, hvis du vil. Jeg ved ikke, om det lyder rigtigt.
"Kære mr og mrs O'Donnell.
Jeg beklager at måtte meddele jer, at jeres søn er omkommet."
"I kan være meget, meget stolte af Jerry."
"Han dræbte aldrig nogen. Han døde i forsøget på at redde fem kammeraters liv."
"Han var på vej til hospitalet med dem, da hans ambulance forulykkede."
"Han var en god dreng, og jeg ved, han elskede jer højt."
"Han talte ofte om jer med min kontorist, korporal Walter O'Reilly."
"Vi var stolte af ham heri lejren, og vi vil savne Jerry inderligt."
Tak. Du skal ikke ændre et ord.
Tak, sir.
Den eneste, jeg ikke kan greje, skønt al din lærdom, er BJ Hunnicutt.
Han er en omvandrende gåde med store fødder.
Under de uhyggeligste forhold, man kan tænke sig,
bevarer BJ stoisk roen.
Jeg misunder ham. Selvom noget má ulme et sted i ham.
Giv mig den.
Hej-
- Er det dig, der er spøgefuglen? - Det ser vist sådan ud, ikke?
- Vil du være med? - Ja. Hvad skal jeg gøre?
Ráb "luftangreb" så højt, du kan.
Luftangreb!
Oberst Potter er stolt af at sige, at i dag er det endelig forår.
Til at markere dagen
afslører vi hermed kirsebærkvisten, som vi har prøvet at kultivere,
siden major Houlihan fik den til os,
da hun tog til Tokyo for at blive forlovet.
Tak.
Til ære for den første forårsdag...
Okay, det var det.
- Rejser du, Sidney? - Desværre. Rask og rørig - og på farten.
- Har du det bedre? - Ja, lidt, tror jeg.
Det er som foråret i MASH. Kan man ikke finde eller mærke det, så laver man det selv.
Et sted herinde prøver jeg at få noget til at spire.
- Jeg tager tilbage på arbejdet. - Kommer du til poker i næste uge?
Jeg kommer med 20 dask i lommen og tre esser i ærmet.
Vær lidt opfindsom. De skal ikke kun være spar.
Klemme.
De ser døden i øjnene hver dag.
På overfladen ligner de bare læger og sygeplejersker, men nedenunder...
Ak, Sigmund. Nedenunder...
Visiontext tekster: Helle Kaiser-Nielsen
DANISH